Arhivă : Cronici
Înapoi
AUDIO. O primă audiție absolută la Filarmonica din Craiova
![](https://static.srr.ro/images/articles/16/art-img1-3653461-img_6006.jpg)
Săptămâna trecută am fost invitată de Filarmonica Oltenia din Craiova să ascult un concert ce s-a deschis cu o premieră absolută. Vineri, 7 aprilie, Orchestra instituției, sub bagheta dirijorală a lui Jin Wang, a interpretat Cinci miniaturi pentru orchestră din creația compozitorului austriac Rainer Bischof. Nu a fost o întâmplare faptul că Jin Wang a condus acest opus. Dirijorul austriac de origine chineză, invitat să evolueze pe scene din România încă din anii '90, este dedicatarul acestei noi partituri, datate 2022. Rainer Bischof este unul dintre compozitorii contemporani cu noi care încă folosesc sistemul dodecafonic. El este, de altfel, puternic influențat de Alban Berg, unul dintre cei trei compozitori importanți ai celei de-a doua școli vieneze. Bischof este și filozof, iar muzica lui este încărcată de simboluri, potrivit declarației lui Jin Wang. Șeful de orchestră, un prieten al compozitorului austriac, mi-a spus că partitura a fost primită inițial cu reticență de membrii orchestrei; la repetiții, însă, Jin Wang a creat câte o poveste pentru fiecare dintre cele cinci miniaturi, stârnind imaginația instrumentiștilor și atrăgându-i, astfel, înspre lumea dodecafonică a lui Bischof. Atmosfera degajată de muzică a fost una lirică și nocturnă, plină de mister. Iar cifra cinci mi s-a părut bine folosită aici, în sensul în care am putut simți, cu fiecare miniatură, o creștere dramatică, ce a culminat în momentul al treilea și al patrulea, pentru a se stinge în ultimul, al cincilea. Ciclul se încheie meditativ, instrumentele stingându-se pe rând, pentru a face loc unui tremolo la timpani, urmat de un do la violă, ambele în nuanță foarte mică. Un final care mi-a adus aminte de Simfonia despărțirii a lui Haydn, unul dintre cei trei mari ai primei școli vieneze.
Solista serii a fost violonista Simina Croitoru, foarte inspirată în a alătura două faimoase și contrastante momente concertante; am ascultat-o mai întâi în foarte liricul Poem pentru vioară și orchestră op. 25 de Ernest Chausson și apoi în spectaculoasele Melodii lăutărești pentru vioară și orchestra op. 20 ale lui Pablo de Sarasate. În cântatul Siminei se simte nu doar talentul nativ, ci și experiența ei consistentă pe scenă. Poate că puțin mai mult nerv din partea orchestrei și a dirijorului (care de altfel au susținut-o frumos) ar fi ajutat-o să fie mai liberă. O apariție frumoasă - atât muzical, cât și vizual, Simina Croitoru a dat și un bis, tot în compania orchestrei - Liebesfreude de Fritz Kreisler.
Cel mai bun moment al serii a fost, după părerea mea, interpretarea Simfoniei a IV-a în fa minor op. 36 de Piotr Ilici Ceaikovski. O surpriză foarte plăcută, trebuie să recunosc, întrucât dimensiunile orchestrei Filarmonicii din Craiova se situează undeva între cameral și simfonic, dar sunt mai degrabă reduse față de cele cu care ne-am obișnuit, în contextul interpretării acestei partituri de Ceaikovski. Cu toate acestea, Simfonia a sunat excelent, de la primele momente, cu semnalul alămurilor, la solourile părții a doua (felicitări suflătorilor, în special clarinetistului!), la dialogurile rapide dintre compartimentele de instrumente, la pizzicato-urile coardelor din partea a treia, la precizia și elanul ultimei mișcări. S-a cântat cu entuziasm și bucurie, ceva ce lipsește de multe ori în sala de concert a filarmonicilor. Există speranță, așadar! Iar stagiunea Hope a Filarmonicii din Craiova continuă, joia aceasta, cu interpretarea Recviemului de Verdi, sub bagheta aceluiași Jin Wang.